![]() |
| |||
поступатися; погоджуватися (уступати); припускати (можливість чогось тощо); допускати (можливість чогось тощо); визнавати; визнати (He promised that the protests would continue. But he also conceded, in the face of a crowd some five times smaller than those that had gathered before the presidential vote, that change would not come quickly. | |||
допускати (можливість, правильність чогось); поступатись | |||
поступитися (в чомусь); припускати; припустити (можливість, правильність чогось) | |||
визнавати (правильність чиїхось думок тощо); визнавати поразку; надавати (право тощо); припускати (можливість чогось); поступитися (правом, привілеєм тж, to) | |||
присуджувати |
concede: 13 phrases in 4 subjects |
Diplomacy | 10 |
General | 1 |
Law | 1 |
Military | 1 |