1 |
розчулити |
однина, друга особа, теперішній час |
singular, second person, present tense |
2 |
розчулю |
множина, друга особа, теперішній час |
plural, second person, present tense |
3 |
розчулиш |
множина, третя особа, теперішній час |
plural, third person, present tense |
4 |
розчулить |
однина, третя особа, майбутній час |
singular, third person, future tense |
5 |
розчулимо |
множина, перша особа, майбутній час |
plural, first person, future tense |
6 |
розчулите |
чоловічий рід, однина, минулий час |
masculine, singular, past tense |
7 |
розчулять |
середній рід, однина, минулий час |
neuter, singular, past tense |
8 |
розчулив |
множина, минулий час |
plural, past tense |
9 |
розчулила |
однина, друга особа, наказовий спосіб |
singular, second person, imperative/hortative |
10 |
розчулило |
множина, друга особа, наказовий спосіб |
plural, second person, imperative/hortative |
11 |
розчулили |
множина, перша особа, наказовий спосіб |
plural, first person, imperative/hortative |
12 |
розчуль |
множина, перша особа, наказовий спосіб |
plural, first person, imperative/hortative |
13 |
розчульте |
дієприслівник, теперішній час |
transgressive, present tense |
14 |
розчульмо |
дієприслівник, минулий час |
transgressive, past tense |
15 |
- |
дієприкметник, безособова форма |
|
16 |
розчуливши |
дієприкметник, активний |
present participle, active |
17 |
розчулено |
дієприкметник, пасивний |
present participle, passive |
18 |
розчулен |
|
|